Niso vzrejeni za borbe
Da pridemo do našega današnjega modernega Bull Terrierja
moramo povedati dve zgodbi
eno o človeku in drugo o času.
Danes imamo okoli 400 pasjih pasem, večina teh je nastala v zadnjih slabih 300 letih,
z dolgoletno selekcijo različnih rejcev,
toda za obstoj nekaterih pasem se moramo zahvaliti enemu samemu človeku,
in za Bull Terrierja je odgovoren James Hihks.
James Hinks se rodi leta 1829 v mestu Mullingar na Irskem.
Leta 1850 se preseli na sosednji otok, v mesto Birmingham.
ki je v tem času slovel kot »Velika Delavnica«.
To je bilo mišičasto mesto polno ponosnih in trdih ljudi.
Naš James je dobil službo kot kovač.
Leta 1851 se poroči z Elizabeth Moore, in do leta 1864 imata 8 otrok.
Okoli leta 1853 James začne mešetariti s preprodajo živali za gospode in plemstvo,
kot so priči in zajci, in se registrira kot trgovec
ter začne z lastno vzrejo ptičev.
Hkrati prične vzrejati tudi pse, toda ne kot registriran rejec.
Vzporedno s preprodajo ptičev je imel tudi pub, gostilno,
kamor so zahajali tako podeželjski pobje kot lokalna gospoda.
Hinks je vzrejal številne pasme:
Mastife, pointerje, blood-hounde, španjele, pugse, terierje, dalmatince in greyhounde.
toda buldoge in terierje je imel najraje.
Veliko kovaških mojstrov in gospodov je pri njemu kupovalo t.i. toy dogs.
majhne pse za svoje družine.
Podjeten tip kakršen je bil. je hitro pogruntal da si gospoda in plemstvo.
ki po pravilu niso imeli borbene pse. želi lastiti psa. ki bi bil bolj družinski kot borbeni pes.
hkrati pa da je majhen. postaven. stabilen. neizzivalen ter zaščitniški do družine.
Kaj točno je križal ne ve niti sam James. naj omenim da ni bil ravno pismen.
in tudi njegov sin James II je povedal da je njegov oče v bistvu naredil mešanca
in ga svetu predstavil kot Bull Terrierja.
Povedal pa je. da je v osnovni miks vključil
Dalmatinca. Bulldoga in zdaj izumrlega Belega Angleškega Terrierja.
Veliko poznavalcev se strinja da je moral dodati šе kaj drugega.
kot so Greyhound. Borzoi. Border Collie in Španski pointer.
Rezultat je bil beli pes katerega je James Hinks poimenoval
Beli Kavalir.
V Belem kavalirju vidimo veliko današnjega Bull Terrierja.
dolge ravne noge. dolg in izrazit vrat. globok prsni koš. ter podolgovata glava.
V bistvu se današnji Bull terrier od Hinksovega razlikuje samo v prehodu med očmi in nosom.
katerega današnji bull terrierji nimajo. Hinksov pa ga je imel.
Ne samo gospodje. tudi dame so si lastile to novo pasmo kot zvestega spremljevalca
in Beli Kavalir je bil znan tudi pod vzdevkom Gentelmanov spremljevalec.
Poleti 1862 je James že sodeloval na pasji razstavi – kot sodnik.
V naslednjem desetletju je sodeloval s svojimi Belimi Kavalirji
na več kot 80 pasjih razstavah po celi Angliji.
kar je logistični dosežek v tistem času glede na stanje cest
ki so bile iz zbite zemlje in v angleški klimi – blatna.
Po letu 1870 je James Hinks prenehal hoditi na pasje razstave
ter se posvetil svoji gostilni ter družini.
Linija njegovih Belih Kavalirjev je zdaj že dodobra ustaljena.
Leta 1877 James stakne tuberkulozo in v maju naslednjega leta umre. star 49 let.
Njegova sinova. James II in Frederick sta nadaljevala očetovo delo
ter sin James-a II Carlton. Jamesov vnuk. prav tako.
in vsi so vzrejali Bele Kavalirje.
Zaradi zdravstvenih problemov ki so prišli z belo barvo so rejci dodali pisanost.
in gospod Ted Lyon je zaslužen za uveljavitev pisanih Bull terrierjev.
tako imamo danes poleg belih tudi pisane bull terrierje.
Leta 1917 bull terrier izgubi prehod med očmi in nosom.
dobi obliko glave ki je bolj podobne današnjemu bull terrierju.
in temu bull terrierju pravimo moderni bull terier.
Druga zgodba je zgodba o t.i. »bull-baiting« katerih zametki. v Angliji. sežejo v 13 stoletje
in je imelo značaj javne zabave.
V večjem ograjenem prostoru. ringu. so pse. večinoma bulldog-aste pasme.
spuščali na bike. medvede ali jazbece.
v bolj eksotičnih variantah na leve. tigre ali babune.
Zabava ni bila omejena za angleški nižji sloj. spektakel so uživali tudi višji sloji
in nemalo denarja je zamenjalo lastnika.
Da bi bile predstave bolj zanimljive so buldoge križali s terierjem.
Ta vrsta psa se je imenovala bull IN terrier.
in je ne smemo mešati s Hinksovim bull terrierjem.
Leta 1835 so prepovedali te borbe. kar se je samo preselilo v ilegao
in za nasprotnika psu so postavili – psa. Rodile so se pasje borbe.
Znana je anegdota. da je Hinks sodeloval na pasji borbi s svojo psičko Puss.
za stavo petih funtov in zaboj šampanjca.
Puss je v pol ure ugonobila 10 kil težjega psa. sama pa jo je odnesla le s prasko na vratu.
kar ji ni škodovalo naslednjega dne na razstavi kjer je osvojila nagrado.
Toda ta anegdota je nastala 30 let po Hinksovi smrti
ko jo je objavil neki novinar rumenega tiska.
Destva so dejstva. James ni bil svetnik. leta 1855 je preživel nekaj mesecev v zaporu
ker je ukradel župnikove zajce. ob neki drugi priliki pa je mahnil policaja
ki je zahteval da umakne ptiče iz pločnika.
Toda nikjer ni uradno zapisano da bi se udeleževal ali sodeloval v pasjih borbah.
Kot sodnik in udeleženec v pasjih razstavah
si James Hinks zagotovo ni mogel privoščiti spodrsljaja kot so pasje borbe.
Leta 1864 je vodilna kinološka autoriteta tistaga časa John Henry Walsh.
bolj znan pod vzdevkom Stonehenge. povedal sledeče o Belih Kavalirjih:
»Čeprav vas zamika. toda zagotovo niso vzrejeni za borbe«.
Stonehenge je redno popisoval prizorišča in osebe povezane s pasjimi borbami
in James Hinksa in njegove Bele Kavalirje ne omeni niti enkrat.
James Hinks je svoje Bele Kavalirje vzredil in vozil na razstave z jasnim namenom
promoviranja stabilne pasme ki je primerna tako za dame in gospode
kot tudi za angleški višji sloj.
Niso vzrejeni za borbe.